След като ги убих изхвърлих оръжието в Темза,
измих ръцете си в тоалетната на "Бъргър Кинг"
и се прибрах у дома, за да чакам инструкции.
Скоро след това ги получих.
"Разкарайте се от Лондон, глупаци. Заминете за Брюж. "
Дори нямах представа къде се намира Брюж.
В Белгия е.
Истинска дупка. - Не, не е.
Дупка си е. - Току що слязохме от влака.
Нека го преценим след като го разгледаме.
Знам, че ще се окаже дупка.
Дупка.
Мисля, че имаме резервация за две стаи на имената на Кренъм и Блейкли?
Не. Резервацията е за една стая.
Двойна стая. Резервирана е за две седмици.
Две седмици! - Имате ли още някоя стая?
Боя се, че всичко е заето. По Коледа навсякъде е пълно.
Добре.
Хубаво е. - Не можем да останем тук.
Трябва да останем докато се обади. - Ами ако не се обади две седмици?
Тогава ще останем тук две седмици. - В шибания Брюж? В тази стая?
С теб? Няма начин. - Рей, не ми се иска да го казвам...
Кое? - Сещаш се.
Трябваше ли да го казваш?
Мислиш ли, че е добре? - Кое?
Да обикаляме с лодка и да разглеждаме.
Мисля, че да. Нарича се "разглеждане на забележителности".
Виж това.
Било е лазарет. Построен е през 1100 г.
Явно Брюж е най-запазения средновековен град в Белгия.
Идваш ли? - Какво има там?
Гледка.
Гледка надолу ли? И от тук го виждам.
Рей, ти си най-лошият турист на света.
Израснах в Дъблин. Обичам Дъблин.
Ако бях бавно развиващ се израсъл във ферма, Брюж щеше да ме впечатли.
Но не съм.
Опитвам се да се отърва от дребните. 3, 3.50, 4,
4.10, 4.20, 4.30, 4.40, 4.50, 4.60,
4.70, 4.80,
4.90.
Ще ме пуснете ли за 4.90? - Входът е 5 евро.
Стига де, това са само 10 цента. - Входът е 5 евро.
Обичате ли работата си? - Много.
Тук ми харесва.
Качвал ли сте се на кулата?
Да. Не струва.
Тъй ли? В пътеводителя пише, че трябва да се види.
Няма да можете да се качите. - Моля? Защо?
Стълбите са стръмни. Няма да стане. - Какво се опитвате да кажете?
Какво ли? Че сте стадо слонове.
Ще видиш ти!
Откажи се, дембо.
Вие сте грубиян!
Какво беше това? Няма да успеят да се качат.
Хора, на ваше място не бих се качвал. Много е тясно.
Майната ти, шибаняко!
Американци.
Това вече е друго. Истинска почивка. Гейска бира за гейската ми дружка
и една нормална за мен, защото съм нормален.
Това е живота. - Няма да седим и да се напиваме.
Ще разглеждаме забележителностите
и ще чакаме да се обади, за да разберем какво ще правим.
Ето какво предлагам аз. Ще му дадем още един ден. Максимум два.
Ще прегледаме вестниците и ако няма нищо, обаждаме се и му казваме:
"Благодарим за пътуването до Брюж. Беше много хубаво и интересно,
но се връщаме в страна, в която има и друго, освен шоколад. "
Предлагам да си разглеждаме кротко
и да чакаме да се обади, за да видим какво ще правим.
Дори не знаем дали се крием. - Какво искаш да кажеш?
Може би сме тук по работа.
По работа ли? - Да.
По работа в Брюж? - Да.
Защо? Какво точно ти каза? - Нищо определено.
А защо мислиш, че е по работа? - Нищо не мисля.
Но звучи сложно, нали?
"Вземи го и се скрийте. " - "Къде?"
"В шибания Брюж. "
Можеше да се скриеш и в Крайдън.
Или в Ковънтри.
Наистина е сложно.
Нямаме никакви оръжия. - Може да ни достави оръжия навсякъде.
Няма да се обади тази вечер.
Да излезем.
Къде ще ходим? - На кръчма.
Не.
Да излезем да разгледаме средновековните сгради.
Обзалагам се, че през нощта изглеждат по-добре.
Да!
Това е "Градският музей".
Всички имат странни имена. - Да, фламандски.
Пише, че белгийците на два пъти са спасявали избягали английски крале
от това да бъдат убити. През 1471 и 1651 г.
Мразех историята. Занимава се само с неща, които вече са се случили.
Какво става там? Снимат нещо! Снимат джуджета!
Рей!
В тази сцена трябва да вървиш като малка мишка.
Разбра ли? Супер.
Да вървим. - Как не. Снимат джуджета.
Господи! Погледни това момиче. Прекрасна е.
Рей, да тръгваме. - Разкарай се!
Засега това е най-хубавата част от Брюж. Ти и проклетите ти сгради.
Здравей.
Говориш ли английски? - Не.
Как не. Всички го говорят. За какво снимате джуджетата?
Холандски филм. Това е сцена със сънища.
Римейк на филм на Никълас Роуг. Всъщност, не римейк, а...
Не е толкова римейк, а по-скоро е почерпено от идеята на филма.
Английският ти е много добър.
Много мъници се самоубиват.
Доста голям брой.
Харв Вилачейс от "Островът на фантазиите".
А май и някой от "бандити във времето".
Предполагам много се натъжават
заради ръста си. Хората ги поглеждат и им се смеят.
Пропускам някой известен мъник, но в момента не се сещам.
Не е Ар2- Ди2. Той си е наред.
Надявам се мъникът ви да не се самоубие. Това ще ви прецака сцената.
Не обича да го наричат мъник. Предпочита "джудже".
Точно това имах предвид.
Хората те наричат "мъник", а ти искаш да ти викат "джудже".
Как да не си пръснеш мозъка?
Казвам се Рей, а ти? - Кло.
Как мина покрай охраната? - Това ми е част от работата.
Крадец ли си? - Не, не съм
Макар че шегата си беше добра. Не.
Ще ти кажа какъв съм на вечерята утре.
Мамка му.
Супер.
Г- н Блейкли?
Да. Не, г-н Кренъм. Не. Да. Г-н Блейкли. Да.
Има съобщение за вас.
По дяволите.
Първо - защо не сте там, където ви казах?
Второ - защо в хотела няма телефони с гласова поща,
а трябва да оставям съобщения на шибаната рецепционистка?
Трето - постарайте се да сте там, когато се обадя утре вечер
или ще съжалявате. Хари.
Не съм рецепционистка, а съсобственичка. Мари.
Би ли изгасил светлината! - Извинявай, Кен.
И по-тихо!
Някой е в настроение.
Няма да познаеш какво стана. - Затвори си устата и лягай.
Извинявай.
Само да си сваля контактните лещи.
Изпих...
пет халби бира.
Не, шест халби.
И знаеш ли какво? Изобщо не ме хвана.
Никога няма да познаеш, Кен.
Кен, никога няма да познаеш. - Какво?
Уредих си среща за утре. - Радвам се за теб.
С момиче. - Би ли загасил светлината?
От един ден съм в Брюж и вече имам среща с момиче от филмовия бизнес.
От белгийския филмов бизнес.
Снимат филм за джуджета.
Госпожице? Мари?
Съжалявам за съобщението снощи. Човекът, който го е оставил е...
Малко е...
Гадняр? - Да, малко е гаден.
Добро утро.
Хари е звънял снощи. Изпуснали сме го.
Доста псува, а?
Довечера ще си стоим тук.
Само...
"Само" какво?
Един човек е достатъчен.
И кой от нас ще остане, Рей? Мислех, че Брюж не ти харесва?
Брюж си е дупка.
Но както вече ти казах, имам среща с една белгийка
от белгийския филмов бизнес.
Само не се забърквай в неприятности. Не бива да привличаме внимание.
Тази сутрин и следобеда ще правим каквото кажа аз.
Ясно? - Разбира се.
Това, предполагам, ще включва местната култура?
Ще намерим златната среда между културата и забавлението.
Защо ли ми се струва, че средата ще е в частта на културата?
Като едра дебела и малоумна
чернокожа курва. Или пък...
джудже.
Рей, не се ли разбрахме, че ако те пусна на срещата довечера,
през деня ще правим каквото поискам? - Точно това правим.
И, че ще го правим без да се държиш
като пет годишно хлапе, изгубило бонбоните си.
На това не съм се съгласявал! Добре де, ще бъда по-весел.
Това на олтара е стъкленица,
донесена от фламандски рицар от Светите земи.
Знаеш ли какво се твърди, че съдържа?
Не, какво? - Капки от Христовата кръв.
Така църквата е получила името Базилика на светата кръв.
Аха, ясно. - И макар кръвта да е засъхнала,
казват, че много пъти през годините пак се е втечнявала.
Превръщала се е в течност.
Във времената на голям... стрес.
Така ли? - Да.
Ще се кача и ще я докосна. Ти ще направиш същото.
Така ли? - Да. Идваш ли?
Налага ли се?
Дали се налага ли? Разбира се, че не.
Това е кръвта на Исус. Разбира се, че не е задължително!
Не се налага!
Дребна надувка.
Убийство, отче. - Защо си го убил, Реймънд?
За пари, отче. - За пари?
Убил си човек за пари? - Да, отче.
Не от гняв или каквото и да е, а за пари.
Кого си убил за пари? - Теб, отче.
Моля?
Казах, че съм убил теб. Глух ли си? Поздрави от Хари Уотърс.
1. Правя пакости 2. Слаб по математика 3. Тъжен
Момчето...
Тази ми харесва.
Останалите не струват, но тази си я бива.
За какво става въпрос?
За Денят на Страшния съд.
А какъв е този ден? - Последният ден на Земята.
Денят, в който човечеството ще бъде съдено за извършените престъпления.
За да се види кой ще отиде в Рая и кой в Ада, нали?
Да. - А какво е другото място?
Чистилището. - Чистилище ли?
Чистилището е нещо средно.
Не си толкова зле, но не си и много добър.
Като "Тотнъм". Вярваш ли в тези неща?
В това за "Тотнъм" ли? - За Страшния съд и задгробния живот.
За вината, греховете,
Ада и всичко останало.
Не знам в какво вярвам, Рей.
Никога не забравяш това, на което са те учили като малък.
Например, като видя възрастна дама, помагам й да си отнесе покупките.
Всъщност, не че й помагам да ги носи,
а по-скоро й задържам вратата, за да излезе преди мен.
А ако се опиташ да й помогнеш, вероятно ще реши, че искаш да я обереш.
Именно. - В такъв свят живеем.
Но докато се опитвам да водя почтен живот,
трябва да се примиря с факта, че убивам хора.
Не, че са много, а и повечето не са добри хора.
С изключение на един. - Кой?
Братът на Дани Алибанд.
Опитваше се да защити брат си. Както бихме направили ние с теб.
Налетя ми с бутилка. Какво можех да направя?
Застрелях го.
Според мен, дойде ли някой с бутилка,
това си е смъртоносно оръжие и трябва да си понесе последствията.
Знам, но знам и, че се опитваше да защити брат си.
Но все пак, с бутилка... Това може да те убие.
Или той или ти. Ако е с голи ръце, това е различно. Нямаше да е честно.
На практика, можеш да убиеш човек и с голи ръце.
И ръцете могат да са смъртоносно оръжие. Ами ако владее карате?
Каза, че бил пътен полицай. - Така беше.
Че откъде ще знае карате? - Само предполагам.
На колко години беше? - На около 50.
Откъде 50 годишен пътен полицай ще знае карате?
Да не е бил китаец? Господи, Кен, опитвам се да говоря за...
Знам за какво говориш.
Убих дете! А ти дрънкаш за пътния полицай.
Не си искал да го убиеш. - Знам.
Но заради изборите, които съм направил,
детето вече не е сред нас. И никога няма да бъде.
Имам предвид на света, а не в Белгия.
И в Белгия няма да бъде, нали?
А може да е искал когато порасне да дойде тук.
Не знам защо.
И всичко е заради мен.
Мъртъв е заради мен.
Опитвам се да го забравя, но не мога.
Завинаги ще си остана убиецът на детето.
Това никога няма да се промени. Освен...
Освен ако не си отида.
Не си го и помисляй.
Изглеждаш добре.
Какво значение има?
Е, с какво се занимаваш, Реймънд? - Убивам хора за пари.
Какви хора? - Свещеници. Деца. Нищо необичайно.
Изкарват ли се добри пари от това?
От свещениците да, но не и от децата. А ти с какво се занимаваш, Кло?
Продавам хероин и кокаин на филмови екипи.
Наистина ли?
Приличам ли ти на човек, който го прави?
Всъщност, да.
Аз приличам ли ти на убиец? - Не.
Само деца.
Днес срещнах джуджето. Дребното копеле дори не ме поздрави.
Взима доста кетамин. - Какво е това?
Успокоително за коне. - Успокоително за коне?
Откъде го взима? - Аз му го продавам.
Не можеш да продаваш успокоително за коне на джудже.
Мисля, че филмът ще е много добър.
Досега в Брюж не е сниман класически филм.
Че как иначе, Брюж е дупка. - Това е родният ми град, Рей.
И все пак си е дупка. - Не, не е.
Дори на джуджетата им трябва дрога, за да издържат.
Добре...
Обиди родния ми град.
Добре се справяш, Реймънд.
Защо не ми разкажеш и някой за белгийците?
Не знам никакви. А и да знаех, щях да усетя, че...
Не се ли случиха в Белгия няколко изнасилвания и убийства на деца?
Значи знам виц за Белгия.
С какво е прочута Белгия? С шоколадите и блудството с деца.
Казват, че са измислили шоколада, за да се доберат до децата.
Какво?
Едно от убитите момичета ми беше приятелка.
Извинявай, Кло.
Никое от убитите момичета не ми е било приятелка.
Просто исках да се почувстваш зле. И стана. Много добре.
Невероятно.
Кое е невероятно? - На мен ли говорите?
Въздържа се въпреки, че му се иска да удари смотаняка и повтаря:
Да, на теб говоря. Кое е толкова невероятно?
Невероятно е, че духате цигарен дим в лицата ни.
Това са места за пушачи. - Не ми пука!
Пуши в лицето ми.
Не ми се ще да умра заради вашата арогантност.
Не говореха ли така виетнамците? - Виетнамците ли? Какви ги говорите?
Това прозвуча напълно безсмислено. - Напротив. Виетнамците.
Колкото и да го повтаряте, няма да придобие смисъл.
Каква връзка имат виетнамците с това, че с приятелката ми трябва да дишаме
цигарения дим на вашата приятелка? Кажете ми...
Това ти е за Джон Ленън, американски боклук!
Бутилка? Не си прави труда.
Тръгваме си. Никога не бих ударил жена, Кло!
Ударих я, защото опита да ме удари с бутилка. Това си е самозащита.
Можеше да владее карате.
Иначе не бих ударил жена. Не си го и помисляй.
Господи, красива си.
Трябва да се обадя по телефона. - О, не.
Биеш ми дузпата, нали? Само защото ударих онази крава.
Ало? - Къде бяхте снощи?
Да хапнем. Нямаше ни едва половин час. - И какво ядохте?
За вечеря ли? - Да.
Пица в "Пица хът". - Вкусна ли беше?
Ставаше. Същата като в Англия.
На това му се вика глобализация, а? Рей с теб ли е?
В тоалетната е.
Чува ли? - Не.
Какво прави?
Тоест? - Пикае ли или сере?
Не знам, Хари, затворил е вратата.
Изпрати го някъде за половин час, но да не заподозре нещо.
Рей? Защо не отскочиш до кръчмата за половин час?
Знам, че не позволих, но няма лошо и да се позабавляваме малко.
Не знам дали има боулинг. Потърси.
До скоро.
Тръгна. - Какво му каза?
Предложих му да отиде да пийне нещо.
Той какво каза? - Че ще се възползва.
И, че ще потърси дали има боулинг. - Пикаеше ли?
Мисля, че да. - Сигурен ли си, че нямаше нищо против?
Не, зарадва се, че ще излезе. - Сигурен ли си, че го няма?
Да, тресна вратата.
Това не означава, че е излязъл. Провери пред вратата.
Определено го няма.
Нали разбираш, че в Брюж няма боулинг? - Знам, но искаше да потърси.
Да не мислиш, че има някакъв средновековен боулинг?
Както ти казах, зарадва се, че ще излезе.
Харесва ли му да разглежда каналите и всичко останало?
Прекарах си чудесно там. Каналите, старите сгради и всичко останало.
Кога си бил тук?
Когато бях на седем. Последната ми почивка.
Обиколихте ли каналите? - Да.
Разгледахте ли старинните улици? - Да.
Като приказка е, нали? - Да.
Готическите църкви... - Да.
Готически са, нали? Значи си прекарва добре?
Аз си прекарвам добре, но за него не съм сигурен.
Моля?
Не съм сигурен, че си пада по това. - Как така "не си пада"?
Какво, по дяволите, означава това? - Нищо, Хари?
Градът е чудесен, нали? Как може да не си пада по това?
Как може някой да не си пада по каналите, мостовете,
улиците, църквите и всички останали чудесни неща?
Исках да кажа... - Лебедът там ли е?
Как може някой да не си пада по лебеди?
Имах предвид, че като пристигнахме не му се понрави много.
Знаеш ли го широкия, двулентов път?
Може и да го е нямало, когато си идвал, Хари.
Щом стигнахме до него
и видя каналите, мостовете, лебедите и тъй нататък,
направо се влюби в града.
Не може да се насити на средновековната част на града.
Видя пътя и всичко си дойде на мястото.
Не помня никакъв двулентов път. Сигурно е нов.
Не е объркан, нали? - Не.
И знаеш ли какво?
Докато вървяхме по улиците
се бе спуснала хладна мъгла.
Правеше всичко да изглежда като приказка.
И знаеш ли какво каза? - Какво?
"Кен, знам, че съм буден, но имам чувството, че сънувам.
Така ли каза? - Да.
Хубав сън ли имаше предвид? - Да, разбира се.
Радвам се, че там му харесва.
Радвам се, че успяхме да му дадем нещо.
Нещо, което да го направи щастлив. Не беше лошо хлапе, нали?
Запиши си един адрес. "Раамщат" 17.
Като "рам", но с две "а". - "Раамщат" 17.
Записа ли? - Да, "Раамщат" 17.
Утре в 9:00 сутринта там ще чака човек на име Юрий.
Юрий. - Ще ти даде оръжие!
Обади ми се в "Джими Дрискол"
около 15:00- 16:00 часа, след като приключиш.
След като приключа с кое?
Тъп ли си?
Не. - Слушай, харесвам Рей.
Добро момче е, но уби хлапето. Ти го доведе, Кен.
Ако не се случи с него, с кого ще се случи?
Кен?
Ако не се случи с него, с кого ще се случи?
С мен, Хари. Това беше лесен въпрос. - Не се ядосвай, Кен.
Просто се радвам, че успях да направя нещо за него, преди да си отиде.
Какво си направил за него? - Показах му Брюж.
Какво беше казал? Че е като сън?
"Знам, че съм буден, но имам чувството, че сънувам. "
Да.
Обади ми се, когато умре.
Това е гаджето ми, заднико! - Ерик, какво правиш?
Откъде си, шибаняко? - По принцип от Ирландия.
И смяташ, че няма проблем да дойдеш в Белгия
и да оправиш нечие гадже? - Не знаех, че има гадже.
А и не съм я чукал. Попитай я. Само се натискахме!
Ерик, свали оръжието.
Падни на колене и отвори уста. - Не ставай глупав.
На коле...
В кой момент точно, скинарите стават женчовци?
Бил си скинар и си биел 12 годишни пакистанчета.
Това ми се струва условие да станеш педал.
Това няма да ти помогне. - Зареден е с халосни.
Ерик, недей!
Да видим сега кой е педала. - Ти, че кой друг?
Какво става тук? - Не виждам! Не виждам!
Разбира се, че няма да виждаш. Гръмнах ти в лицето.
Това гаджето ти ли е? - Не. Преди излизахме.
Какво прави тук? - Понякога обираме туристи.
Знаех си, че е прекалено хубаво, за да е истина!
Знаех си, че не би легнала с мен. - Не е вярно!
Казах му тази вечер да не идва. Защо дойде?
Кло, не виждам! Кълна се! - Стига ревал като пендел.
От месеци не съм бил с жена!
Не виждам! Трябва да отида в болница!
Ще те закарам. - Супер! Цялата нощ е съсипана!
Не! Ако искаш, можеш да останеш. Само не знам колко ще се забавя.
Знаех си, че жена като теб не би легнала с някой като мен.
Как така "жена като мен"? - Сещаш се... мила.
Обади ми се. Моля те.
Кло!
Виж ти.
Проблем ли има? - Не, никакъв.
4 бири за 20 минути. Няма проблем.
Майната ти.
Бира и червено вино. - Ей сега идвам.
Как върви филма?
Истинска европейска боза. - Това в лошия смисъл ли?
Приятелката ти е много хубава. - Не ми е приятелка, а проститутка.
Не знаех, че в Брюж има проститутки. - Трябва да търсиш на правилното място.
Публичните домове вършат работа.
Избрал си хубава проститутка. - Благодаря.
От щатите ли си? - Да.
Но не използвай това срещу мен. - Ще се опитам.
Само се опитай да не говориш глупости на висок глас.
Давиш мъката, а?
Каква мъка? - От това да си тъжен, стар грозник.
Една гейска бира. - Как мина срещата?
Включваше две прояви на изключителна жестокост,
ръката й на оная ми работа, а моят пръст в котето й,
което продължи прекалено кратко.
А и отмъкнах пет грама висококачествен хероин и набих един скинар.
Като цяло не мина зле. - Взел си пет грама кокаин?
Взех само един, затова сега сърцето ми препуска сякаш ще получа удар.
Ако припадна, кажи на лекарите, че може да е свързано с коката.
Дай един грам. - Нали от коката се депресираше?
Точно в момента не ми пука.
Защо не ме поздрави, когато ти помахах.
Бях на много силно успокоително за коне.
Не бях в състояние да поздравя никого, освен, може би, някой кон.
Какви ги говориш? - Просто дрънкам.
Американец ли си? - Да, но не използвай това срещу мен.
Това ще реша аз. И ти ли си американка?
Не, от Амстердам съм. - Амстердам ли?
Амстердам е пълен с проститутки, нали? - Да. Затова дойдох в Брюж.
Мислех, че тук ще взимам повече пари за котето си.
Странни сте.
Искате ли кокаин?
Имам и малко екстази.
Знам, че го е направил Харв Вилачейс.
Мисля, че и джуджето от "Бандити във времето" го направи.
Много мъници... Джуджета. Самоубили са се.
Купища джуджета.
Ти замислял ли си се някога?
Хрумвало ли ти е някога да се самоубиеш, защото си джудже?
Що за въпрос е това? - Просто си говорим.
В такъв хотел трябваше да ни прати Хари.
Пет звезден с проститутки.
Понякога ми се струва, че на Хари не му пука за нас.
Още ли не се е обадил?
Все още не. - Липсата на новини е добра новина, а?
Коя е тази?
Ще има война. Виждам го.
Ще има война между белите и черните.
Дори униформи няма да ви трябват.
Няма да е война, в която избираш страна. Тя вече е избрана.
Знам на чия страна ще се бия. На страната на черните.
Белите ще си изпатят. - Не ти решаваш това.
А на чия страна ще се бият мелезите? - На страната на черните. Това е ясно!
Ами пакистанците?
Ще са с черните. - Ами... Трудно ми е да измисля.
Ами виетнамците? - Ще са на страната на черните!
Щом и виетнамците ще са с тях, и аз ще съм на страната на черните.
Чакай малко...
Белите джуджета ще се бият ли срещу черните?
Да.
От това ще излезе добър филм.
Нямаш представа какво съм преживял заради черните джуджета.
Това...
Това си е безспорната истина. - Джими...
жена ми беше чернокожа. Много я обичах.
През 1976-а г., беше убита от бял човек.
Та къде е моето място в тази война?
Разбраха ли кой го е направил? - Един приятел го откри.
Хари Уотърс го откри.
Кажи ми, Джим, на чия страна да се бия в тази чудесна война?
Мисля, че трябва да прецениш всички възможности
и да решиш по съвест.
Две проститутки и джудже-расист.
Май ще се прибирам. - Ще дойда с теб.
Дръпни се, дребен. - Не владееш карате.
Не казвай, че не съм те предупредил.
Фъстък!
Търся Юрий. - Аз съм.
Г- н Уотърс каза, че това може да потрябва.
В Астрид парк има много беседки.
Използвате ли думата "беседка"?
Да. Понякога.
По Коледа там няма много хора.
Ако щях да убивам някого, бих го направил там.
Сигурен ли сте, че думата е правилна?
Да. Означава закътано местенце.
Закътано местенце? Така звучи по-точно.
Закътано местенце вместо беседка.
Ще го направите, нали? Г- н Уотърс ще се разочарова...
Разбира се, че ще го направя! Това ми е работата.
Приятелят ви се държеше странно тази сутрин.
Странно ли? Как?
Попита ме за бебето и дали искам момче или момиче.
Казах му, че няма значение, само да е здраво.
След това ми даде 200 евро и каза, че са за бебето.
Отказах, но той настоя.
Ще му ги върнете ли, когато го видите?
Не съм неблагодарна, но ми се стори, че това са всичките му пари.
Знаете ли къде е сега? - Каза, че отива в парка.
Рей, недей! - Мамка му! Откъде изникна?
Бях зад беседката. Какви ги вършиш?
Ти какво правиш? - Нищо.
Господи!
Щеше да ме убиеш! - Не. Ти щеше да се самоубиеш!
Какво? Не мога да го направя аз, а ти можеш. Честно ли е така?
Да отидем някъде и да поговорим.
Нямаше да го направя, Рей. - Изглеждаше точно обратното.
Откъде взе пистолет? - От един приятел на Хари.
Мамка му!
Дай да го видя.
Има и заглушител.
Супер.
Моят е детска играчка.
Ще го задържа. - Моля?
Върни ми пистолета! - Няма да си го получиш.
Ти си самоубиец. - А ти се опита да ми пръснеш мозъка!
Няма да ти върна пистолета. - Днес е наистина прекрасен ден.
Аз съм самоубиец, а приятелят ми се опитва да ме убие,
отмъкнаха ми пистолета, а все още сме в шибания Брюж.
Ще ти дам малко пари и ще те кача на някой влак.
За Англия ли? - Не можеш да се върнеш там. Ще умреш!
Искам да умра. Какво не разбра?
Не искаш да умреш.
Убих дете!
Тогава, спаси друго дете.
Отиди някъде, махни се от този бизнес и се опитай да правиш добро.
Не можеш да помогнеш на мъртвите.
Няма да съживиш момчето.
Но можеш да спасиш някое друго.
Какъв ще бъда, лекар ли?
Трябва доста да се учи. - Направи нещо, Рей. Каквото и да е.
Какъв боклук.
Каза, че цялата тази история с Брюж била,
за да се почувстваш добре преди да умреш.
В Брюж?
На Бахамите, може би.
Но защо в шибания Брюж? - Предполагам е по-евтино.
Остатъкът от екстазито.
Би ли ми върнал пистолета?
Какво да правя, Кен?
Какво да правя? - Продължи напред.
Просто продължи. Опитай се да не мислиш за това.
Може да научиш нов език. - Едвам се справям с английския.
Едно нещо ми харесва в Европа. Не е нужно да учиш никакви езици.
Просто забрави за дома за известно време.
Покрий се за шест, седем години.
Седем години не е чак толкова много време.
По-дълго е отколкото бе живяло момчето.
Първата ми задача. Страхотен убиец се оказах, а?
Някои хора просто не стават за това. - Ами ти?
Кога ще се върнеш в Англия?
Тръгвам след няколко часа.
Хари няма ли да ти се ядоса, че си ме пуснал?
Ще се оправя с него. - Кажи му, че сигурно съм се гръмнал.
Няма да го направиш, нали?
Хари? Кен се обажда. Чуй този шум.
Знаеш ли какъв е?
Ясно ми е, че знаеш, че е влак. Но знаеш ли кой влак?
Влакът на който се качи Рей. Жив и здрав е.
Не знае къде отива. Аз също не знам.
Ако ще направиш най-лошото, направи го.
Знаеш къде е хотела. Ще чакам там.
Защото Брюж ми харесва. Като приказка е.
Хари. Хари!
Какво?
Това е беззащитен, неодушевен предмет. - Ти си неодушевен предмет!
Бъдете добри с майка си и с Имамото.
Баща ви трябва да замине за няколко дни.
Къде ще ходиш? - В Брюж.
Брюж ли? Къде е това? - В Белгия.
Защо някой би отишъл в Белгия? - Защото имам работа там.
Има ли нещо общо с телефона? - Свързано е с Кен.
Въпрос на чест. - Нали няма да е опасно?
Разбира се, че ще е опасно, но е въпрос на чест.
Кажи ми, че ще вземеш някой със себе си. Хари.
Извинявай, че те нарекох неодушевен предмет. Бях ядосан.
Ирландец ли сте? - Да.
Как се казвате?
Дерек Пърлър.
Вие сте ударил канадецът.
Ударил сте канадецът.
Не разбирам за какво говорите.
Той е! Това е копелето.
Ударил сте канадецът, нали?
Канадецът? По дяволите.
Връщаме ви в Брюж. - Супер.
Изберете си, г-н Уотърс.
Узи?
Не съм от Лос Анджелис.
Не съм дошъл да застрелям 20 чернокожи хлапета.
Искам нормален пистолет, за нормален човек.
Знаех си, че няма да го убие.
Видях го в очите му, когато му казах за беседките.
За кое? - За беседките в Астрид парк.
Имам и дум-дум. Така ли наричахте куршумите, които ти пръскат главата?
Да. - Искате ли от тях?
Знам, че не трябва, но искам.
Шибаняк! - На мен ли говори?
Не, Ерик е на ваша страна. Снощи младият ви приятел го е ослепил.
Рей ли?
Опитах се да го ограбя, но ми взе пистолета.
Бях заредил с халосни, а той стреля в окото ми.
Лекарите казаха, че повече няма да виждам с това око.
Струва ми се, че вината си е твоя. - Какво?
Обираш човек, а си заредил с халосни. Позволил си да ти отнеме оръжието
и да те простреля в окото,
което означава, че човекът е бил доста близо до теб.
Да, вината си е твоя.
Така че, стига си хленчил.
На твое място не бих отговарял.
Мислех, че го искате мъртъв. - Искам го разпнат.
Но това не променя фактът, че е успял да те ослепи, педалче.
Нали?
Благодаря за оръжието, Юрий.
Е?
Момчето е самоубиец, Хари. Ходещ труп е.
Говори само за Ада и Чистилището. - Когато ти се обадих, помолих ли те
да му станеш психиатър? Не. Помолих те да му пръснеш мозъка.
Самоубиец ли?
Аз съм самоубиец, ти си самоубиец, всички са самоубийци.
Но не говорим за това.
Самоубил ли се е? Не. Значи не е самоубиец.
Опря си зареден пистолет в главата. Спрях го.
Моля? Става все по-зле! - Бяхме в парка...
Били сте в парка?
Какво общо има това?
Не само си отказал да го убиеш, но и си го спрял да го направи сам.
Това би разрешило моят проблем, твоят проблем, а и неговия също.
Неговият нямаше да го реши. - Ако по някаква причина убия дете,
няма и да се замисля, а ще си тегля куршума незабавно.
Веднага ще лапна дулото.
Ти да, Хари. Но момчето е способно да се промени.
Може да направи нещо хубаво с живота си.
Извинявай, Кен, но аз съм способен да променям нещата.
Да, така е. Успяваш да влошиш всичко.
Дойдохме си на въпроса. - Хари, да си го признаем.
Не искам да проявявам неуважение, но ти си гадняр.
Винаги си бил гадняр.
Единственото, което може да се промени е да станеш още по-голям гадняр.
А може да си имаш и няколко деца-гаднярчета. Не намесвай децата ми. Какво са направили?
Говориш за децата ми! - Взимам си думите назад.
Обиждаш децата ми! Това вече е прекалено!
Взех си думите назад, нали?
И все пак ти си оставаш гадняр. - Това го разбрах.
Къде е Рей?
Точно в момента Рей е
в някой от милионите европейски градове, но не и тук.
Ще ти върна парите веднага щом се свържа с приятеля ми.
Няма проблем. - А също и екстазито.
Английски хумор.
Предполагам оръжието е у теб.
Този Юрий е странен тип, а? - Занимава се с йога.
"Беседки". - Защо те е занимавал с беседките?
Беседките в Астрид парк.
Знам, че ще направиш каквото си си наумил, но тук е малко претъпкано.
Не бих стрелял насред тълпа белгийци.
Да не споменаваме и останалите националности, дошли на почивка.
Дошли да видят лебедите и готическата атмосфера, а?
Да не опитваш да се бъзикаш с мен? - Не.
Освен, че ме нарече гадняр, обиди и децата ми.
Може и да те застрелям тук. Господи!
Да се качим на камбанарията. По това време там е спокойно.
Да отидем там.
Канадци.
Малко ми е кофти. Не те убиха Джон Ленън, нали?
След два дена трябва да се явя в съда. - Ще отидеш ли?
Не знам. Има ли за какво да остана тук?
Заради най-красивата жена,
която си срещал през целия си живот.
Тази вечер кулата е затворена.
Нали работеше до 19:00?
Обикновено да, но снощи един американец получи удар докато се качваше.
Днес кулата е затворена.
Ето ти стотачка. Няма да ни отнеме повече от 20 минути.
Кулата е затворена.
Разбра ли, англичанче?
Джими, много съжалявам за карате удара снощи.
Беше непредвидено.
Щеше да ми е лесно да ти повярвам и да ти простя,
ако двамата не ми се смеехте в лицето.
За проклетия филм е!
Градът е хубав, Хари.
Радвам се, че го видях.
Не исках да се бъзикам с това, че е като излязъл от приказка.
Мястото е приказно. Наистина.
Жалко, че е в Белгия. Но пък ако беше на по-хубаво място,
щеше да има прекалено много туристи. Нямаше да е същото.
Радвам се, че го видях преди да умра.
Какво правиш?
Какви ги вършиш?
Повече няма да се боря, Хари.
Добре, тогава ще ти пръсна мозъка.
Не ми се прави на Ганди. Какво правиш?
Кен, стига си се бъзикал. Вземи пистолета. И без това ще те убия, защото си идиот, но...
Дължа ти всичко.
Обичах те безрезервно, заради всичко случило се между нас в миналото.
Моля? - Заради честността ти.
И заради честта ти. Обичам те.
Момчето трябваше да бъде пуснато.
Трябваше да му се даде шанс.
И ако за да стане това трябва да кажа: "Майната ти на теб, на това
което ти дължа и на всичко между нас", това и ще направя.
Но няма да се боря с теб.
Приемам всичко, което ще направиш.
Така ли?
Да.
След всичко, което каза, не мога да те застрелям, нали?
Всичко зависи от теб.
Казвам само, че няма да се боря.
Проклет гадняр!
Мислиш, че няма да ти направя нищо, защото стоиш като Робърт Пауъл ли?
Като кого? - Робърт Пауъл в "Исус от Назарет".
Кракът ми!
Лудото джудже се оказва мил ученик, а всичко е било един кошмар.
Как не! - Предполагам не са замесени чернокожи?
Не говорех за...
Ще има война между чернокожите и белите.
Също така и между белите и черните джуджета, което би било хубаво.
Това беше от кокаина.
И виетнамците щели да са на негова страна.
Казах го заради кокаина.
Тази вечер ще снимаме при високата сграда. Може да стане добра сцена.
Трябва да дойдете.
Мислим тази вечер да си починем, Джими.
Така значи!
В някой друг живот.
Страхотни са, нали?
Не си. Не си!
Г-н Уотърс. Г-н Уотърс.
Кой е? - Ерик.
Слепият ли? - Да.
Да. - Какво, по дяволите, искаш?
Човекът когото търсите, Рей, е в бара долу.
Съжалявам, Кен.
Но убиеш ли дете, не можеш да очакваш да ти се размине.
Просто не става.
Къде е? - Като излезете, в ляво.
Барът в ляво.
Кен!
Кен! Кен!
Хари е тук!
Какво?
Вземи пистолета ми.
Кен? - Къде е пистолетът ми?
Къде е пистолетът ми?
Мисля, че ще умра.
Кен!
Господи!
Г-н Блейкли каза, че сте си тръгнал. - Трябва ми ключа за стаята!
Веднага!
Отиди си у дома. Тук е много опасно.
Разбра ли? Отиди си у дома! - Добре!
Не мога да ви пусна горе. Оставете оръжието.
Разкарай се от пътя ми! - Няма да се дръпна!
Ще трябва да минете през мен!
Няма да ти направя нищо, бременна си все пак.
Аз съм добър човек. Но все пак, махни се от пътя ми.
Мари! Остави го да се качи.
Хари, обещай да не стреляш преди да е излязла.
Няма да стрелям преди да е излязла от хотела.
Никъде няма да ходя. Хотелът е мой.
Така че, разкарай се.
Предполагам имаш оръжие? - Да.
Какво ще правим? Не можем да висим тук цяла нощ.
Защо не приберете оръжията и не си отидете у дома?
Не ставай глупава. Това е престрелка.
Хрумна ми нещо. - Какво?
Стаята ми е срещу канала.
Ще се върна в стаята, ще скоча в канала и ще опитам да преплувам отсреща.
Ти излез и заобиколи зад ъгъла.
Оттам можеш да опиташ да ме уцелиш.
Така няма да замесваме дамата и бебето.
Обещаваш ли да скочиш в канала?
Не ми се ще да се върна след 10 минути и да видя как се скатаваш.
Обещавам. Не бих рискувал да умре още едно дете.
Накъде да тръгна като изляза, наляво или надясно?
Надясно! Вижда се от вратата! Голям канал е.
Спокойно де, току-що пристигнах.
На три. Ясно? - Добре.
Кой ще брои? - Давай ти.
Вие сте луди.
Готов ли си? - Да.
Едно, две, три! Давай!
Карай.
Няма начин, прекалено далеч си.
Момчето.
Точно така, Рей. Момчето.
Разбирам.
Не, Хари. Той не е...
Трябва да следваш принципите си.
Някъде в Лондон има елха, а под нея подаръци, които няма да бъдат отворени.
Мислех, ако оцелея, да отида в тази къща,
да се извиня на майката и да приема каквото наказание ми измисли тя.
Затвор, смърт... Няма значение.
Защото в затвора и в смъртта няма да съм в шибания Брюж.
Но изведнъж осъзнах,
че може би точно това е Ада.
Да прекараш цяла вечност в шибания Брюж.
Надявам се, че няма да умра.
Превод: StraightEse Синхронизация: drugslover и batgergi91
http://subs.sab.bz